![photo](img//upload/images/kuca_teodore_k_300dpi.jpg)
Proizvod je dostupan:
Autor:
Izdavač:
ISBN:
Godina izdanja:
Broj stranica:
Težina:
Tip uveza:
Prevod sa:
NE
Ibrahimović Nedžad...
Frahtura
-
2019
280
379
tvrdi
-
Kuća Teodore K.
Ibrahimović Nedžad
Nakon
što osoblje napusti bolnicu za mentalno oboljele smještenu u idiličnoj prirodi,
bolesnici i izbjeglice koji su se u njoj našli moraju nekako organizirati svoj
život. U prividnome miru na mjestu gdje su oboljeli zdraviji od onih izvan
bolničkoga kruga događaju se ljubavi i smrti, bolesti i životne radosti, sve
ono što život čini svakodnevnim, dok vani u neposrednoj okolici bjesni
posljednji europski rat. Sve njihove aktivnosti, barem on tako misli, nadzire
Mirko Ristić, pjesnik i pisac primijenjene književnosti koji je odavno prestao
pisati. U osvit rata, dok su se uokolo nosile mošti Lazarove i podgrijavale
nacionalističke strasti, on s jedne strane traži istinu o masovnoj grobnici iz
Drugoga rata, a s druge želi ispuniti posljednju majčinu želju, no to će ga
dovesti do niza problema, a njegovu dragu Enidu smjestit će u umobolnicu.
Ludilo koje se ciklički ponavlja, nikada
razjašnjeni masovni zločini, kosti koje se prenose, duše koje ne mogu pronaći
mir, knjige koje ne mogu biti ispisane, sasvim zamršeni obiteljski odnosi, sav
ljudski jad i tuga i svi oni odbačeni od društva završavaju u staroj
austrougarskoj zgradi daleko izvan svih putova.
Kuća Teodore
K. briljantan je roman o uzrocima zla, o dubini
problema, o ljudskim sudbinama koje se isprepleću u najčudnovatijim
okolnostima, koje poput riba čekaju kamo će ih struja odnijeti. Nedžad
Ibrahimović ispisao je nadrealnu sliku koja je savršen odraz stvarnoga svijeta.
“Kroz
taj uski vremenski procijep ulilo se bilo zimsko plavetnilo. Trajalo je taman
toliko koliko je bilo potrebno da se raspremimo i padnemo na njen krevet kao u
nebo. Nekoliko minuta plavetnila i, potom, mrak, prijali su mi kao komadi leda
na opekotinama, kao obloge na moje cjeloživotne uboje, kao dugo sanjani mir
nakon dugotrajnog rata. Tihe mašine kinoprojektora iza prozorskih stakala
napravljene od mokrih, podmazanih kolutova borove šume, od prozirnih traka zime
i od zveckavih zvukova zvjezdane noći, zatim, njena soba kao 3-D kino i nas
dvoje, sve su to bili elementi jedne fantastične priče... Polako sam se izvukao
iz kreveta, tiho i na brzinu se obukao i, prije nego što sam izašao i zatvorio
vrata, čuo sam: ‘Bleib hier!’”
Podijeli stavku :
![](https://buybook.ba/assets/img/banka.png)
Opis proizvoda
Nakon
što osoblje napusti bolnicu za mentalno oboljele smještenu u idiličnoj prirodi,
bolesnici i izbjeglice koji su se u njoj našli moraju nekako organizirati svoj
život. U prividnome miru na mjestu gdje su oboljeli zdraviji od onih izvan
bolničkoga kruga događaju se ljubavi i smrti, bolesti i životne radosti, sve
ono što život čini svakodnevnim, dok vani u neposrednoj okolici bjesni
posljednji europski rat. Sve njihove aktivnosti, barem on tako misli, nadzire
Mirko Ristić, pjesnik i pisac primijenjene književnosti koji je odavno prestao
pisati. U osvit rata, dok su se uokolo nosile mošti Lazarove i podgrijavale
nacionalističke strasti, on s jedne strane traži istinu o masovnoj grobnici iz
Drugoga rata, a s druge želi ispuniti posljednju majčinu želju, no to će ga
dovesti do niza problema, a njegovu dragu Enidu smjestit će u umobolnicu.
Ludilo koje se ciklički ponavlja, nikada
razjašnjeni masovni zločini, kosti koje se prenose, duše koje ne mogu pronaći
mir, knjige koje ne mogu biti ispisane, sasvim zamršeni obiteljski odnosi, sav
ljudski jad i tuga i svi oni odbačeni od društva završavaju u staroj
austrougarskoj zgradi daleko izvan svih putova.
Kuća Teodore
K. briljantan je roman o uzrocima zla, o dubini
problema, o ljudskim sudbinama koje se isprepleću u najčudnovatijim
okolnostima, koje poput riba čekaju kamo će ih struja odnijeti. Nedžad
Ibrahimović ispisao je nadrealnu sliku koja je savršen odraz stvarnoga svijeta.
“Kroz
taj uski vremenski procijep ulilo se bilo zimsko plavetnilo. Trajalo je taman
toliko koliko je bilo potrebno da se raspremimo i padnemo na njen krevet kao u
nebo. Nekoliko minuta plavetnila i, potom, mrak, prijali su mi kao komadi leda
na opekotinama, kao obloge na moje cjeloživotne uboje, kao dugo sanjani mir
nakon dugotrajnog rata. Tihe mašine kinoprojektora iza prozorskih stakala
napravljene od mokrih, podmazanih kolutova borove šume, od prozirnih traka zime
i od zveckavih zvukova zvjezdane noći, zatim, njena soba kao 3-D kino i nas
dvoje, sve su to bili elementi jedne fantastične priče... Polako sam se izvukao
iz kreveta, tiho i na brzinu se obukao i, prije nego što sam izašao i zatvorio
vrata, čuo sam: ‘Bleib hier!’”
![author](img//upload/images/authors/437-author.jpg)
Nedžad
Ibrahimović objavio je knjige eseja Prelamanje
eseja (Sarajevo,
1989.), O poeziji, pticama i drugim varkama, američka predavanja (Sarajevo,
2011.) i Bosanske filmske naracije, dokumenti o raspadu (Tuzla,
2012.) te knjigu pjesama Mala povijest
smrti i pisanja (Sarajevo, 2017.).
Snimio je dokumentarne filmove Pun mjesec iznad Bosne (Volle maan
boven Bosnië), Nizozemska (Den
Bosch, 1997.), Protiv struje (Tegen de stroom), Nizozemska – BiH (Den Haag/Tuzla, 1998.) i Nuhova/Noeva priča, TVBiH (Sarajevo, 2006.).
Kao Fulbrightov profesor 2006./2007. na University of
Washington u Seattleu predavao je Južnoslavenski film i Južnoslavensku
književnost u egzilu.
Kuća Teodore K. drugi je roman iz trilogije započete romanom Inkapsulirana tijela (Buybook, Sarajevo – Zagreb, 2013.).